Hei og velkommen til "Can You Hear Me?".
Her har jeg samlet alt om Tucker Crowe.
Hvis du er her er du nok fan av Tucker.
Men hvis du bare vil snuse litt på Crowe-
- eller trykket på linken ved en glipp, -
- så la meg presentere et av de største-
- og likevel underkjente av indierock-navn.
Selv om Tucker begynte å skrive sanger som tenåring, -
- kom gjennombruddet med albumet fra 1993, "Juliet".
Studentradioene spilte det, ellers ble det oversett.
På listen over hjertesorgplater på rollingstone.com-
- er den nede på plass 43, og det er en vits.
"Juliet" er rett og slett et mesterverk.
Tucker skrev sangene etter en stormfull affære med Julie Beatty.
Hun var modell i LA.
Bruddet etter deres korte affære-
- både inspirerte ham og knuste ham psykisk.
I juni samme år, 1993,-
- ga Tucker en konsert på The Pit i Minneapolis, USA.
Den skulle bli hans siste.
Han ble sist sett forlate herretoalettet etter første sett.
Tucker avlyste alle konserter og har aldri opptrådt siden.
Dette bildet tatt i 2014-
- er angivelig Tucker på sauegården hans i Pennsylvania.
Men det er omstridt hvorvidt bildet er ekte.
Hvor Crowe faktisk oppholder seg er stadig et mysterium.
Husk å klikke på mysterielinken der borte.
Det er rart å skrive dette til en ukjent jeg aldri møter.
Hvis vi møttes, ville du sett det alle andre ser?
En anstendig engelsk dame i enkel strikkejakke, -
- det er bare en fasade som begynner å sprekke.
Hadde du bodd i Sandcliff i snart 40 år ville du forstått det.
Jeg flyktet til London og studerte kunsthistorie.
Men jeg kom hjem da far ble syk.
Han drev det lokale museet, til han glemte hva han het.
Jeg har drevet det siden i en såkalt midlertidig stilling.
- Unnskyld, men har ikke Ros kommet?-Nei. Jeg tar det. Takk.
Min søster, Ros, kan bekrefte-
- at det er vanskelig å finne en likesinnet partner her.
Hva? Hun var lekker. Sprek.
Så da denne fyren kom hit for 15 år siden-
- for å forelese om film i USA og den fremmedgjorte mannen, -
- var det ganske tøft. Jeg forelsket meg. Fort.
Dengang kunne vi prate i vei om film, bøker og musikk.
Og han lyttet faktisk.
Noen ganger. Nå styrer besettelsen hans hele livet mitt.
Det er nå klart at han alltid har vært forelsket i en annen mann.
Ikke på den måten, men altså altoppslukende, og så irriterende!
Fikk du ikke artikkelen forrige uke?
Han leder 200 middelaldrende menn, -
- som sammen dissekerer heltens musikk og vil løse mysteriet hans.
Interessant teori.
Hørt tusen ganger før.
- Hils på Carly. - Hei! Hyggelig å møte deg.
Er hun ikke skjønn? Hun er eldre enn hun ser ut til.
Kom inn.
Hvordan møttes dere?
Jeg bare gikk ute på gaten og så ansiktet hennes.
"Henne må jeg bare snakke med!" Hun ville ikke gi meg nummeret.
Jeg rappet mobilen hennes og skrev mitt, og så tekstet vi.
- Kaken er fantastisk god. - Tenk at disse kan spises.
Kjæresten min er baker.
- Eks. - Eks'en. Han vil ikke tro dette.
- Har dere barn? - Det strider mot Duncans religion.
- Hun fleiper. - Nei, faktisk ikke.
Annie og jeg har for lengst blitt enige om at det ikke er helt oss.
Unnskyld. Jeg ville bare... Vi er fornøyd med livet.
Hvem vil sette barn til denne elendige verden?
- Ikke sant? - Faen ta dem.
Hele verden går i hundene, bortsett fra tv.
- Tv er bra. - Folk ser jo på.
Verden trenger ikke flere barn.
Vi skjønner.
Ros sier du er fan av en gammel rockemusiker. Tucker Crowey?
- Tucker Crowe. - Aldri hørt om ham. Hvem er han?
Hvor skal jeg begynne?
- Jeg spiller litt for deg. - Ikke bildeserien!
du vil elske alt det som du
hatet som gutt
når lørdag natt
banker på
- Var Juliet kjæresten hans? - Hun het faktisk Julie.
Jeg skal vise deg bilder. Kom her.
Er du klar?
- Der er han. - Så kjekk han er.
Takk.
skal ha et romantisk skjær
for skrikende farger her
jeg savner dine øynes ruiner
- Hva faen er det? - Husker du den døde haien?
- Noen tok vare på øyet. - Hvorfor det?
- Se på dette. - Så spennende.
Skal utstillingen bestå av gamle bilder?
Se så oppstilt det er. Mon tro hva som skjedde med dem.
Det er et veldig intenst øyeblikk.
Begikk de mordet før eller etter strandturen?
Det er bøndene. De er som soldater.
- De kan bare gå et felt frem. - Hvordan blir man kongen?
Ja, hvordan? Selv David Simon benektet at hans verk var 'Dickensk'.
Javisst, alle samfunnslag beskrives i detalj, -
- men det kommer ingen snill onkel og sier-
- at Wallace plutselig eier en formue.
Gata belønner ikke de gode. Det fins ikke moralsk renhet.
Til sesong to har jeg laget en ordliste.
Noen av dere sutret over det komplekse ordforrådet.
Jeg håper dette hjelper.
5-0: Politiet eller purken.
Shorty: Tiltrekkende kvinne. Eller en halvflaske sprit.
Hei. Unnskyld, får jeg spørre om det gresk tragedie-paradigmet?
Jeg har kontortid på mandag. Kan vi ta det da?
Ja, beklager. Jeg er faktisk ikke student.
Jeg er ny som foreleser og har tatt noen kurs-
- for å se hvordan proffene gjør det.
- Velkommen. - Takk. Gina.
- Disse greske tragediene... - Ja, altså...
Poenget mitt var at figurene er bundet til sin skjebne alt.
Som Antigone. Eller Medea.
Må jeg lese "Antigone" for å forstå "The Wire"?
Det ville ikke skadet.
"Tenkte du vil høre dette. Demoversjonen av et visst album-
-du er veldig interessert i."
Faen.
henter deg bare si når du lander
det regner i LA
og alle ter seg vilt
gid vi skulle til ørkenen
men planer er ikke deg
Jeg fant på mitt eget fag, "Kropp, drama og katarsis".
- Healing gjennom bevegelse. - Danseterapi.
Ikke dans. Bevegelse.
Noe helt annet. Tenkt å ta så feil.
Jeg elsker dans. Jeg er fortsatt danser.
Nå høres jeg teit ut, men jeg sier det for det.
Jeg tror på kunstens kraft.
Jeg tror kreativitet kan endre livet.
Så jævlig forfriskende. Bare du ikke har havnet feil sted.
Den neste Bob Dylan kunne spilt der, men alle ville fortsatt med sudoku.
se opp, se opp, se opp på himmelen
Hei. Beklager at jeg er sen. Det var fakultetsmøte.
- Har du laget mat? - Jeg bare varmet restene.
Eller prøvde. Den panna er elendig!
- Hvorfor har du ikke klær på? - Jeg kjøpte en kjole på nett...
Så gikk den i gang, og jeg løp ned.
Du oppfører deg veldig rart.
- Gjør jeg? - Ja. Har du en mann der oppe?
- Gid jeg hadde. - Hva hører du? Vent, ikke si det.
Er det opptaket fra Radio Tokyo?
Ja. Spilte han "Twentieth Call of the Day" der?
Nei, ikke skru av. Jeg vil gjette det.
Jeg må forklare noe, så ikke du blir sur.
Hold munn. Jeg vil gjette.
Det er selvfølgelig "Twentieth Call of the Day", men hvorfra?
Jeg kan ikke plassere det.
- Okay, jeg gir opp. Hva er det? - Den heter "Juliet, Naked".
Det er ikke noe album som heter det.
Noen har nok funnet demoene fra "Juliet", -
- og så sendt dem til deg sammen med en lapp.
Det er fra Lucas i plateselskapet. Det er adressert til meg.
- Men du åpnet det? - Ellers ligger det jo i ukevis.
- Og så hørte du det før meg! - Unnskyld.
Annie, du må... Det... Jeg må høre det alene.
- Dette stinker av bedrag. - Unnskyld. Jeg ville ikke såre deg.
Drittspiller!
Jævel!
Hvem bruker D-batterier? Hvorfor har vi aldri batterier?!
Jeg kjøper flere millioner av dem! Du bruker dem, men kjøper aldri nye!
Slutt å hyle "batterier"! Jeg har noen her. Herregud!
Der.
samlet alle dine tanker
spilte dem for deg
Stopp meg hvis du husker noen
en er nok for meg
det er bare deg
når lørdag natt
banker på
og søndag blir vekk
Unnskyld. Jeg var jævlig teit.
Det er da det samme hvem som hører det først.
Du må unnskylde meg også. Jeg har dårlig samvittighet.
Jeg skulle advart deg om det var så kjedelig.
Kjedelig?
Det er vel interessant hvis en har hørt den ferdige versjonen, men...
- Hva syns du? - Hva jeg syns?
Jeg syns det er et mesterverk. Kjedelig?
- Det mener du ikke! - Hva mer er kjedelig, da?
"The Sopranos"? "Hamlet"? Herregud!
Jeg vil skrive historie her.
Det er kjedelige versjoner av sanger du har hørt millionvis av ganger.
Dette her er stort for meg!
Men nå vil jeg ikke være sammen med en som ikke forstår det!
Jeg vil være sammen med de som forstår det.
God morgen. Hei.
Heftig på forumet i morges.
- 157 kommentarer. Vil du ha te? - Sa du noe?
Jeg får utrolig respons på anmeldelsen.
Hvis jeg ikke sender dem lydfiler snart, dreper de meg.
158. Ny kommentar. Og den er lang.
Med profilnavnet Relic Master.
Vedkommende hevder han har hørt albumet alt.
Betviles. Skal vi se... "Javisst er 'Juliet, Naked' naken.
Et nakent forsøk på å presse mer penger ut av en død karriere."
- Du og han er visst på bølgelengde. - Hun.
- Nei, vi har ikke mange kvinner. - Vel, men det er det.
Okay.
- Jeg skjønner. - Hva gjør du nå?
Blokkerer du meg? Fordi jeg er uenig med deg.
Alle har rett til sin egen mening på siden.
Uansett hvor unyansert den er.
Så lenge man er høflig får man skrive allslags dritt.
- Annie! - Hva?
- Jeg får ha min egen mening. - "Sløvt"? "Kraftløst"? "Slapt"?
Jeg skyter meg hvis jeg må snakke mer om Tucker Crowe i dag.
Sånne utkast kan da ikke være bedre enn de ferdige sangene.
Noe halvferdig overgår ikke det man utarbeider fullstendig.
- Enig. - 18 til er enige med meg. Se.
"Vel talt, Relic Master." Hva?
Jeg skrev det klart, og godtet meg ikke.
Faen! Borgermesteren er her.
Det var ikke det vi avtalte.
Vi forteller om den sommeren gjennom livet til vanlige folk.
Se på dette bildet.
Tror du folk vil betale for å se andres feriebilder?
La henne snakke ut! Det er gjennomtenkt.
Det er greit. La meg forklare det bedre.
- Noe sånt vekker oppsikt. - Et haiøye?
Faren din elsket det. Han visste hva folk i Sandcliff vil se.
- Og Annie hjalp ham i alle år. - Rolig. Jeg klarer dette.
Hvis det ikke var for henne måtte museet ha stengt.
Dette var ikke planen. Sommeren 64. Hetebølgen.
Rockekonserter. Brannen i bingohallen.
Jeg har plakaten fra Rolling Stones' konsert i ABC med autografer på.
Det er det jeg mener. Okay, bare Bill Wymans.
Bingo. Innertier. Kunne ikke sagt det bedre selv.
Alt godt, Tucker Crowe.
PS. Folk på det nettstedet virker temmelig sære.
Så vennligst ikke gi dem mailadressen min. Takk.
Annie.
- Ja. Forstått. - Fint.
Fint.
Er det virkelig deg?
- Hva med pølser? - Det liker begge to.
- Lizzie liker kanskje ikke pølser. - Hvem er hun igjen?
- Hun er jo søsteren din. - Ja, men hvorfor?
- Fordi dere har samme far. - Er du faren hennes også?
Som du er Coopers og Jesses far?
- Hvem er moren nå, da? - Natalie.
Helsesøster? Hun er snill!
Nei, Natalie fra London.
Lizzie vokste opp i London, og nå skal hun studere her.
- Hvorfor liker hun ikke pølser? - Noen er imot å spise kjøtt.
Ja. Det er virkelig meg.
Men hvordan kan jeg bevise det? Kanskje sånn...
Jeg så ikke Guds ansikt i en klosettskål.
Jeg har ikke laget R'n'B med Lauryn Hill.
Jeg har ikke låst inn 200 timer opptak i et skur.
Gitaren min har faktisk ikke blitt tatt frem på årevis.
Jeg bor i garasjen bak huset der sønnen min bor med min eks.
Kan du gi moren din denne?
- Hva er det? - En sjekk. For noe arbeid.
- Men du gjør jo ikke noe. - Jeg gjorde en jobb for lenge siden.
Jeg skal ikke kjøpe noe. Bare lever den. Takk.
Jacksons mor har latt meg bo her gratis i et par år.
Så jeg skylder henne mye.
Forståelig nok irriterer jeg henne.
- God kveld. - God kveld. Kos dere.
Hvis jeg ikke var meg, ville jeg fått meg til å lyde kulere.
Så... ja, det er meg.
Fortell meg om deg. Hva er din historie?
Takk for mail, men jeg har fått nok jævla Tucker Crowe for 20 liv.
Pokker. Faen heller.
Kjære Tucker. Siden vi ikke bare viser frem smørsiden...
Jeg skriver dette på kontoret, overvåket av et syltet haiøye.
Det er hovedattraksjonen i min utstilling om sommeren 64.
En begivenhetsløs sommer, bortsett fra at haien strandet.
Men da kunne jeg ansette min uansettelige søster.
- En ny alt? Hun er da gift? - Ja.
- Hun ville sjekke hvordan det gikk. - Og du tok det som sjekking?
Vi endte med å kline på puben. Hun elsket det.
- Men på vei hjem slo hun seg vrang. - Sikkert på grunn av mannen.
På Facebook er alt fullt av den smilende, lille familien.
Ikke noe skriker skaplesbe som mann og to barn.
- Jeg vet nå ikke det. - Jeg ville skrive en mail.
Men jeg tenkte et håndskrevet brev var mer personlig.
- Jeg kan legge det i postkassen. - Mener du det? La være.
- Kanskje jeg skal fiske det ut. - Har du gjort det?
Jævla klovn... Øyeblikk! Hvorfor roter du deg uti sånt?
Kom inn!
- Klar til å se gjennom det? - Ja.
Du syns du lever et skuffende liv.
Men du har da en fortid å leve opp til.
- Skal det være oransje her? - Ditt valg. Hva syns du?
Et kreativt fotspor som beviser at du var til.
Men vil du se gamle haideler, så si fra. Det er alt jeg har.
Kjærlig hilsen... Vennlig hilsen.
Alt... godt, Annie.
- Tucker. - Lizzie. Hei.
- Hvordan var turen? - Lite planlagt.
- Dette er Jackson. - Hei, Lizzie. Jeg er broren din.
- Halvbror, faktisk. - Du har forandret deg.
Siden jeg var ni... Ja.
Skal jeg ta veskene?
Å, vil du ...? Okay. Her, kamerat.
Sett deg inn foran. Vil du ha kaffe?
- Nei takk. - Jeg trenger heller ikke noe.
- Lizzie? - Ja.
- Kommer du til jul? - Bare vær glad hun er her nå.
- Jesse og Cooper kommer til jul. - Det vet vi ikke. Kanskje.
Jeg vet ikke. Hvem er Jesse og Cooper?
- Brødrene mine. De er tvillinger. - Hadde Cat barn fra før?
Nei. Det er mine barn.
- Med Carrie? - Ja, unnskyld.
De er tolv år. Jeg trodde du visste det.
- To fra eller til... - Ja, ikke sant?
Farskap og sånt... Jeg kunne trengt en bruksanvisning.
Ja, med tips som "alltid fortell barna at de har søsken".
Det lyder innlysende når du sier det.
- Jeg har forresten funnet Grace. - Hvem er Grace?
Hvorfor gjorde du det?
- Hei, mor. - Hei.
- Hei. Velkommen. - Hyggelig å endelig møte deg.
- Så pen du er. - Takk.
Fortiden har begynt å innhente meg.
Jeg skal bli bestefar.
Flaut nok var min første tanke: "Faen! Jeg er da ikke så gammel."
Men så regnet jeg på det, og så var jeg det.
Jeg mistet noen år med dop og alkohol.
Og 14 år til Law og Order. En god serie.
Nå ser jeg på min vakre datter og innser at to tiår er borte.
- Hvem er faren? - Zak, fra studentbyen.
Han er musiker... og stor fan.
- Kan han forsørge deg og barnet? - Siden han er musiker, mener du?
- Denne musikeren er snill. - Det var en lettelse.
- Er dere to gift? - Vi har vært det.
- Men ikke offisielt. - Jo. Det var helt offisielt.
Kanskje. Jeg husker ikke. Men vi er ikke sammen mer.
Men dere driver gården sammen?
- Er ikke dette en sauegård? - Nei. Jeg dyrker litt tomater.
- Hvor har du hørt det? - En sprø fanside.
Det står også du bare sitter i studio og planlegger comeback.
Med studio mener du garasjen der han sover, spiser og ser tv.
- Og passer Jackson. - Du må skrive og få rettet det.
Da kan barna dine finne korrekte opplysninger om deg.
Jeg drar til London neste uke og føder der.
- Skal du ha en baby? - Ja. Du blir onkel.
Tøft, hva?
Apropos dine forsvunne tiår...
Jeg har nok kastet bort de 15 siste årene.
Så mange gode konserter. Jupiter Moon spiller 3. september.
Jeg må notere datoen. Så jeg unngår dem.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre med det.
Men jeg bør vel neppe høre på råd fra deg.
Er bestefedre vanligvis fedre også?
Man kan jo ikke bli bestefar hvis man ikke er far først.
Det er umulig.
Ingen av de andre på skolen har fedre som også er bestefedre.
Det betyr jo ikke at jeg er gammel. Jeg lever lenge ennå.
Du får barn og ekskoner lenge før jeg legger på røret.
Hodet bakover. Jeg skal skylle.
Hva gjør man hvis man har kastet bort 15 år?
For det første må tallet senkes. Trekk fra den tiden-
- da du leste gode bøker, førte gode samtaler, og sov.
Da kan svinnet kanskje komme ned i ti.
Alt under ti år kan du trekke fra på skatten.
Det var en vits. Det er jævlig å ha gått glipp av så mye.
Men jeg innrømmer det bare for meg selv om natten.
Så jeg sover ikke godt. Jeg håper det hjelper. Unnskyld.
Kanskje jeg bør kjenne situasjonen din i detalj.
- Vil du virkelig ...? - Annie!
Vil du virkelig høre detaljene?
- Får du til den salaten? - Ja.
- Ikke for mye olivenolje. - Typen og jeg er barnefrie.
Et bevisst valg. Selvopptatt nok ville vi-
-unngå foreldrefella.
Men det var flere grunner. Far døde da Ros bare var 12.
Vi hadde mistet mor alt, og var bare oss to.
Så da jeg og typen flyttet sammen hadde jeg vært mor alt.
Trodde jeg, iallfall.
Og nå, irriterende forutsigbart, lengter jeg etter et barn.
For å få ubetinget kjærlighet.
I stedet for lunkent, betinget samvær.
- Fort nå! Ikke trøffelolje på min. - Jeg kommer.
Et stenk olivenolje.
Jeg drømmer om å sitte om natten med min unge datter-
- og bearbeide en skrekkelig seksuell debut.
Høres det åndssvakt ut?
I fjor prøvde jeg å bringe barn på banen igjen, -
-men han avskar det med en gang.
Tenk om jeg bare sprengte hele livet og fikk et eget barn.
Men så går det opp for meg at det kan jeg da faen ikke.
- Bridget fikk barn alene. - Nettopp. Hun er dødsdeprimerende.
Jeg er lei for at du lengter etter barn. Hva kan jeg si?
Dette er nok mager trøst. Men jeg har fått mange barn.
Og de fleste minner meg bare om min totale fiasko som far.
Noen ganger består livet av at jeg hver dag-
- ser ansvaret rett i øynene, og så løper andre veien.
Hvis du får lyst til å kontakte henne.
Hvordan vet du om Grace?
Du kom til å si det til mor da dere var kjærester eller ekser.
Jeg er klar over at det er et utilgivelig kapittel av livet.
Men jeg håper jeg ikke blir dømt bare utfra det.
- Jeg kjører nå. - Jeg prøver å gjøre det bedre nå.
Det burde ikke være for vanskelig.
Pass godt på deg selv, og gjør som legen sier.
Spis vitaminer og alt det der. Få en klem.
- Lizzie... - Ja?
Takk for at du kom. Gid det hadde vært mer moro.
Det var ålreit.
- Ha det, Tucker. - Ha det.
Er det sprøtt å være misunnelig på egoismen din?
Når jeg er på nippet til noe uansvarlig, -
-blir jeg redd og lar være.
Jeg venter på å bli belønnet for å være så fornuftig.
- Duncan? Får jeg snakke med deg? - Hva har jeg gjort?
Ikke noe. Jeg har bare lest bloggen din.
Noen vil visst ha bedre karakter.
- Du elsker Tucker Crowe, du. - Skyldig.
Tv har alltid vært min elskerinne, men Tucker er...
- Din kone? - Det er en dårlig metafor.
Jeg lette hele kvelden etter en link til "Juliet, Naked".
Hun er en sky dame.
Gud, det er bussen min. Unnskyld.
Gina!
- "We're in Trouble". - Hva ...?
Sangen heter det.
Det er rart å si alt dette til en fremmed, eller hva du nå er.
Jeg har skrevet ting til deg jeg aldri har sagt til noen.
Det er ikke noe godt tegn, er det?
Jeg har ikke fortalt kjæresten at vi mailer. Jeg føler meg utro.
Slett den siste mailen min. Hvor kom det fra?
"Utro". Makan til melodrama. Ignoreres.
Beklager, for sent. Jeg åpnet den og leste den.
Og elsket den.
Og når du sier "har møtt", mener du vel mer enn det?
Ja, litt mer.
Du har ligget med henne.
- Hvem er det du knuller? - Du vil ikke...
Personlig ville jeg ikke uttrykt det i nåtid.
"Hvem har du knulla?" stemmer bedre.
Enda bedre: "Hvem var hun du en enkelt gang ..."
Duncan, hold kjeft og si det!
Gina er undervisningsassistent, en kollega på jobben.
Selvfølgelig. Og det bare skjedde?
Ikke akkurat. Gnisten bare var der.
- Hun hørte "Juliet, Naked"... - Stopp. Hvorfor fortelle det?
Du spurte. Jeg syns det er best å være ærlig.
For det føles bedre.
Du ville hatt det sånn hvis du var i mitt sted.
Jeg ville aldri tilstått utroskap fordi det føles bedre!
- Hvordan skulle jeg oppdaget det da?-Jeg ville ikke vært utro.
Lam bhuna og kylling korma.
- Lammet er til meg. - Velbekomme.
Jeg har virkelig kløna det til, hva?
Ja, jeg tenkte meg det.
Får jeg spørre om du tror det er håp for meg?
For akkurat nå er det det jeg helst vil.
Rolig nå. Vi trenger ikke forhaste oss.
Jeg skal passe på med dem.
Fy faen. Nå føles det så virkelig.
Det er virkelig, Duncan.
Ja. Det er så mange minner i dette rommet.
Alt virker så overilt.
Og så regner det. Det må ikke bli vått.
- Du har Simons bil. - Ja, men jeg må gå til bilen.
Papp og vann, vet du.
- Jeg har ikke riktige kasser. - Få det gjort snart, da.
Den sitter fast. Jeg har den, jeg har den.
- Neglene kan ikke... - Bare behold den.
Bare la være å klemme tilbake.
Tiden er jo inne. Til endelig å komme deg vekk.
- Hva? Hvorfor ikke? - Ikke noe.
Jeg har museet og huset. Du er her. Jeg kan ikke...
Jeg er ingen unnskyldning. Jeg kan passe på meg selv.
- Vil du danse? - Jeg er lesbisk.
Det sier damer bare for å slippe.
Jeg var lesbisk selv før du kom.
- Hva med deg? Liker du menn? - Noen menn.
- Det er notert. Jeg stikker. - Så grov du var!
Tenk deg de bevegelsene i sengen. Han er smidig.
- Du trenger et godt knull. - Jaså, sier du det?
Aha, der har vi forklaringen. Du har en i kikkerten alt.
- Hvem er det? - Ikke noen. Bare en...
- Jeg har møtt en på nettet. - Herlig! På nettet!
Er du i vår egen tidsalder snart? Hvilket nettsted? Et for de smarte?
- KåtBokorm.com? - Duncans nettsted.
Enda en Tucker Crowe-taper! Du er jo gal.
Det er enda sprøere. Det er Tucker Crowe selv.
- Neida. - Helt sant.
- Duncans idol Tucker Crowe? - Ja. Han leste anmeldelsen min.
Det er det syndromet der folk forelsker seg i kidnapperen.
Vi er bare pennevenner. Var.
Hva skal man kalle det? Vi bare mailer hverandre.
Elskere? Da er han tilbake.
- Dans med ham, Annie. - Jeg heter Barnesy.
- Hei, Barnesy. Jeg heter Annie. - Kom. Jeg lærer deg å danse.
- Du trenger å bevege deg litt. - Kom igjen.
- Noe i den stilen. - Tuller du? Aldri i livet.
Store nyheter. Jeg skal til London.
Barnet kom fem uker for tidlig, så nå er jeg bestefar.
Og med så ustabile forhold bør jeg nok være der.
Demoene ga nok til at Jackson også kan bli med.
Så vi er i London i morgen.
Og det leder meg til spørsmålet:
Er det nok å skrive? Eller skal vi ta en drink?
For et sammentreff!
Jeg skal faktisk til London for å møte en venn.
Timingen er faktisk heldig. Faktisk.
Skal vi møtes på Tate Modern klokken fem?
Her er nummeret mitt. Ring, sms, når du vil.
Og gratulerer, bestefar.
- Er du okay? - Ja. Er du?
Pass på, for de kjører på feil side av veien.
Har du ikke noe jetlag? Du har det bra? Fint.
Kan jeg hjelpe deg?
Far!
- Hallo? - Hei. Det er Tucker.
- Unnskyldning bør være dødsgod. - Ja, den er ganske bra.
Jeg fikk hjerteanfall. Et lite et, men...
- Men det holdt. - Mener du det?
Er du okay? Hva kan jeg gjøre?
Kan jeg lokke deg til University College Sykehus, kardiologisk?
Selvfølgelig.
- Unnskyld. Skal jeg ta med noe? - Kanskje noe lesestoff?
- Er Jackson okay, og hos deg? - Han har det fint, takk.
Hallo?
Hei. Du må være Annie.
- Kom inn. Jeg ville stått opp... - Neida.
God dag.
Hei.
Beklager, jeg blir helt stum. Det er mye lettere å skrive.
Vi kunne jo ta mobilene og skrive til hverandre, -
-men dekningen her er elendig.
- Jeg har... - Jeg skulle ikke ha sagt det.
- Det er ikke store greiene. - Takk.
Det er om en transatlantisk brevveksling mellom venner.
Jeg tror jeg så filmen.
- Ikke noe press om å lese den. - Press er jo et valg.
- Takk. - Hvordan har du det?
- Jeg fikk angioplasti. - Hva er det?
De stikker inn ballonger og blåser dem opp.
- Ballonger? Lyder jo sprøtt. - Jackson, det er Annie.
- Hei, Annie. - Hyggelig å møte deg.
- Jeg skal skifte kateter. - Hvor skal det?
- Skal vi gå ut og kjøpe noe mat? - Det ville vært flott.
Vi kommer igjen.
Hvordan var reisen? Så du noe?
Dora. Kan folk få hjerteanfall av flyreiser med turbulens?
Ja, en sånn tur kan nok bidra til det.
Faren din ble nok bare nervøs.
Da ville jo flere fått hjerteanfall når de fløy.
Du sier noe.
- Vil du ha en bit? - Ja takk.
Ligger han på neonatal? Hvor mye veier han?
- I går kveld var det 2,2 pund. - Kilo, Zak. Ellers var han død.
- Det er bedre. Hvordan går det? - Fint. Og med deg?
- Jeg er okay. - Hei, lille mann!
Hils på min datter, Lizzie. Dette er Annie. Og det er Zak.
- Dagens helt, faren. - Gratulerer med gutten. Er han okay?
Ja, Dexter har det fint. Han veier 2,2 kilo.
Annie er min engelske venn. Vi skulle møtes i går, men det skar seg.
- Vi kjenner jo ikke hverandre. - Vi gjør jo det.
- Vi møttes på nettet. - Nei, ikke et sånt sted.
Det var et musikkforum.
Jeg stikker. Hyggelig å møte dere. Jeg håper sønnen deres trives.
Jeg vil snakke med deg... Cooper! Jesse! Hva gjør dere her?
Det er sønnene mine. Kom og gi far en klem.
Så store dere er blitt! Se på dem. Så bra dere ser ut!
Vet dere hva? Det er deres søster Lizzie.
Det er Cooper og Jesse. Ja da, halvsøster.
Cooper er den høye. Det er Jesse også.
Hvordan fant dere meg her?
- Hvordan kom dere hit? - Vi fløy.
- Jeg ringte Carrie. - Nei.
Vi trodde du skulle dø og ville se barna dine, som vi aldri har møtt.
Selv om jeg skulle dø... To sekunder. Du må ikke gå.
- Hva skjer? - Hei, Carrie. Jeg klarer meg.
Genialt å få anfall på sykehuset.
- Så lang tur, og du er frisk? - Beklager det.
- 10 000 dollar... - Hva skal det bety?
De skal ikke fly på økonomi for å se faren sin dø.
- Vi har det bra, takk. - Jeg fikk ikke inn et ord.
Går det bra? Hvordan går det med stefaren?
- Hvordan har Doug det? - Han trener til triatlon.
- Unnskyld, du er jo imot trim. - Ikke imot.
Der er han jo. Tucker. Det var ingen god start på turen.
- Hei, skatt. - Hei, mor.
Det er ganske tett her. Kommer de og vasker deg?
Natalie, min venninne, Annie. Det er min eks, Natalie. Og Mark.
Natalie og Carrie, dere har møtt hverandre, hva? Faen, jada!
- Jeg ringte Grace også. - Hva går det av deg?
- Hvem er Grace? - Hun er datteren din.
Det har vart lenge nok.
- At du later som om vi ikke fins. - Jeg reiste hit for å se deg!
- Gjorde du det? - Det kan jeg bevitne.
- Det var helt tilfeldig. - Likevel.
Jeg fløy over 5500 km for å se deg!
- Flisespikking. - Nei, jeg forklarer...
Far!
Martyren tar seg tid til å se sitt første barnebarn.
Jeg er ingen martyr, men jeg fløy veldig langt for å se deg og barnet.
- Men vi står rundt sykesengen din. - Planla jeg et hjerteanfall?
- Kanskje. Ubevisst. - Jeg har hatt tre. Ikke planlagte.
Han gjorde ikke noe nummer utav det.
- Jeg har ikke invitert dere. - Det er akkurat det jeg mener!
- Ikke vær så nærtagende nå. - Vi er til bry. Du hater oss.
Jeg hater dere ikke. Men jeg er under beleiring her.
Hvis du elsket oss, ville du at vi skulle kjent våre søsken.
- Skulle jeg bedt alle på piknik? - Hold kontakt som en normal far.
- Det er jo ingen normal situasjon. - Far.
- Far! - Jackson, gi deg!
- Unnskyld. - Legen sa du skulle hvile.
- Zak, spill den sangen. - Min sang?
- Han vil bare bytte emne. - Jackson ville høre den.
- Vær så snill? - Du bare driter deg ut.
Jeg stikker.
Er du okay? Ganske sprøtt der inne, hva?
Hvem sin mor er du igjen?
Jeg er ikke noen sin mor.
- Det var hyggelig å møte deg. - I like måte.
- Ha det, Annie. - Ha det.
- Hei. - Takk for at du svarer.
- Jeg skylder deg en unnskyldning. - Det var dumt av meg å komme.
- Hva tenkte jeg på? - Det var snilt av deg å komme.
Et stort problem med å ødelegge første halvdel av livet er-
-at man ikke kan trykke på restart.
Jeg kan ikke starte fra null.
Kan vi prøve en gang til i morgen?
Er eksene der ennå? Alle var så hyggelige.
- Alle har gått. - Hei.
Alle unntatt Jackson, sier Jackson. Han vil snakke med deg.
Jeg har lært hva et kateter er.
Hvis jeg skal være ærlig-
- håpet jeg du ville be Jackson og meg til Sandcliff.
Sandcliff? Hvorfor det?
Vi sjekket på nettet. Et bra sted å komme seg på.
- Jeg vil gjøre det godt igjen. - Ved å invitere deg selv?
- Hva med familien? - Guttene flyr hjem igjen.
Og Lizzie trenger hvile.
Jeg vet ikke om jeg kan pleie deg eller gi deg angioplasti...
- Nå går du litt for fort frem. - Beklager. Det lød vel upassende.
Du vet hva jeg mener. Blir det noe moro for Jackson?
- Det er ikke noe morsomt sted. - Har du haiøyet ennå?
- Ja. - Det blir en morsom ettermiddag.
- Har du et haiøye? - Høres det spennende ut?
Jeg elsker hai! Se på ryggsekken min.
Waterloo Station. Londons mest berømte sted.
Altså, hvis du er fan av The Kinks.
Er vi der snart? Jeg må veldig tisse.
Kom, Jackson. Der er det.
- Vær så god, min venn. - Kan du bli?
- Jada. - Kan du lukke døren?
- Går det bra? - Ja, alt er fint her.
Husk å vaske hender. Vis henne hva du kan.
Her var det fint.
For en nydelig plass.
Tucker, er du ...?
Tucker! Du er vel ikke nede?
La meg forklare. Å gud. Jeg kan forklare dette.
"Maxwells 89"? "Bar Astro, Düsseldorf"?
- Har jeg spilt i Düsseldorf? - Det er ikke det du tror.
Dette er meg i gymnasets sjakklubb.
Er det? Jeg kan forklare. Jeg vet det ser sykt ut.
Husker du anmeldelsen? Han som var så begeistret?
- Du kalte ham en traurig blogger. - Duncan et-eller-annet?
Hvis han visste at du vet hva han het...
- Den fyren er... fyren. - Så det var dine 15 år med...
Ja, ja, ja! Riktig! Og dette er rommet hans.
Helligdom. Tempel. Der han levde og tilba deg.
- Jeg og han. - Jeg har bare hørt om deg fra ham.
Så den aller beste hevnen over din eks er da...
å få meg med hjem, vise meg frem i Sandcliff som et trofé.
Jeg føler meg litt brukt her.
Det er en interessant teori.
- Men du foreslo å dra hit. - Det er sant.
Jeg føler ikke sånn for deg. Jeg var her to ganger på fem år.
Jeg vil ikke fange deg eller...
kutte av deg hodet eller noe.
- Legg igjen beskjed. - Duncan, det er meg. Ring meg.
Det er veldig viktig. Ring tilbake.
- Faen. Faen også. - Hva er det?
Jeg tror...
Ja, hun så meg. Jeg får vel gå ned.
Ellers blir hun helt knust. Jeg er straks tilbake.
Annie!
- Hei! - Har du fått alle beskjedene?
- Går det bra? - Ja.
- Du ser godt ut. - Det er noe jeg må si deg.
Jeg har begynt å trene. Jeg starter med jogging.
Husker du den anmeldelsen jeg skrev?
Ja. Jeg overreagerte.
- Et par dager senere... - Du tok forresten ikke helt feil.
Tonen var litt vel negativ, men "20th Call of the Day" er kliss.
- Pytt. Det skjedde noe sprøtt... - Hvem er her? Er det en mann?
- Det var det jeg ville fortelle. - Det er greit. Hei. Nydelig badevær.
- Faen! - Alt i orden?
Er du en av Annies venner?
Og bygger sandslott med din sønn. Det måtte jo skje.
- Vi ville løpe inn i... - Gina er her.
- Det er Duncan. - Duncan Thompson.
Tucker Crowe.
Det var det jeg prøvde å fortelle deg.
Da er jeg Stevie Wonder. Hvem vil du være?
Eartha Kitt? Så er alle noen. Jævlig modent!
- Gina venter, så jeg får... - Jeg prøvde å forklare det.
Gina!
- Jøss ...! - Jeg prøvde å...
Å drite seg ut med en som er på alder med faren hennes, -
- det er hennes sak. Men å håne meg ved å dra inn Tucker?
- Det er pinlig. - Hun vil bare provosere deg.
Jeg vet at han ikke har noen sønn.
Det gikk rykter om en datter med en svensk prinsesse.
- Ikke ett nettrykte om en sønn. - Liknet han Tucker Crowe?
Nei ...!
Ikke helt.
Faen.
Jeg tar en dusj. Faen!
"svulster på størrelse med epler eller pestbyller.
Slik raste pesten i Avignon i seks, åtte uker, og de sykes ånde ..."
- Jeg vet ikke helt... - Kom igjen.
Er du sikker? Liker du det?
"Først da pesten tok slutt våget man å skjære i de harde byllene.
Da verken rant ut ..." Det er nok.
- Hva er byller? - En slags kviser.
Finn den hvite posen med skjell, så maler vi dem.
Blir det bra?
Jeg beklager. Jeg har ikke noe i huset som er gøy for barn.
Du er så flink med ham. Kunne du ikke fått et barn selv?
- Hvor skulle jeg begynt? - Jeg håper du vet det.
Jada, Familieplanleggeren.
Du bør nok ikke be meg om råd.
Hva er det med Grace?
- Hva mener du? - Bare navnet hennes plaget deg.
Det plager meg ikke. Jeg har ikke engang møtt henne.
- Hvordan er det mulig? - Det står noen...
- Nå unnviker du spørsmålet. - Nei, det står noen utenfor vinduet.
- Vil du komme inn? - Ja takk.
- Hei igjen. - Hei.
Det er mulig jeg skylder deg en unnskyldning.
Når vet du det sikkert?
Jeg skjønte at du ikke har noen grunn til å hevde-
- at du er... ham, hvis du ikke er... ham.
- Det var jo en begynnelse. - Jeg er bare ikke helt sikker.
- Jeg har et pass. - Det vil vært supert.
USA.
Altså ...!
- Ja, her er visst alt i orden. - Gudskjelov.
Det lød litt byråkratisk.
Vil du ha middag?
- Være her litt. - Ja. Ja takk, gjerne.
Jeg utvikler et kurs om amerikansk indiefilm og Nathanael West.
Jeg elsker "Medaljens bakside" og "Fru Hjertesorg".
- Hva får deg til England? - Min søster har fått en baby.
Gratulerer, onkel. Har du flere søstre og brødre?
- Hva? - Helt i orden. Bare svar.
Tre. Eller er det fire?
De bor ikke hos meg. De har forskjellige mødre.
Og ingen av dem er fra det svenske kongehuset.
Jeg var også skeptisk angående akkurat den teorien.
- Det går bra med utstillingen. - Er du spent?
Annie har nok sagt det, men jeg er stor fan.
Vi har vernissasje på tirsdag. Alle er invitert.
Det er ingen overdrivelse å si at jeg er verdens største ekspert.
Verdens største ekspert! Jeg har lest bloggen din...
- Si hvor jeg har tatt feil. - Men hvor skal jeg begynne?
Jeg skjønner at du sier det, men jeg vet ganske mye om deg.
La meg gi deg et eksempel.
Jeg vet at refrenget på "Lies You Breathe"-
- er en svarerbeskjed til Julie fra hennes eks, Michael Posey.
- Jeg husker ikke teksten. - Det var i hvetebrødsdagene.
feberhete kyss og frekke ord
- Han er bare fan. Han er harmløs. - Men altså, Michael Posey ...?
- Svir det fortsatt? - Hva da?
Bruddet med Julie Beatty.
- Det er for personlig. - Det er lenge siden.
Er det? Okay, unnskyld. Jeg vet du var aldeles knust.
Men ut av den døden oppsto et makeløst mesterverk.
- Herregud! - Et ord jeg sjeldent bruker.
Jeg prøvde å være grei, men du ikke aner en dritt.
- Man kan godt være uenige. - Er jeg fan? Visst faen!
Er jeg for fanatisk i min søken etter sannheten...
Sannheten! Hvis du ikke ser at "Juliet" er ei møkkaplate...
Ikke si det!
- Du har god klaring til sannheten. - Andre anser deg også som et geni.
Kanskje anmeldelsen av demoene ikke traff helt.
Men den opprinnelige plata! Fatter du hvor dypt det rører oss?
Hvor mye det har betydd for meg hele livet?
Slutt! Det er ikke verd bryet.
Det er det for meg.
Jeg går. Dette her var en tabbe.
En siste ting.
Jeg syns at folk som deg med ekte talent ikke setter pris på det.
For dere er bare født med det.
Og man setter aldri pris på ting man...
kommer lett til.
Jeg setter mer pris på den plata enn noe annen musikk.
Ikke fordi den er perfekt, men for det den betyr for meg.
Jeg driter i hva den betyr for deg.
Kunst er ikke til for kunstnere. Vann er jo ikke til for rørleggere.
Men takk. Jeg likte den virkelig, virkelig godt.
Jeg fullførte ikke engang min siste konsert.
Jeg spilte på en klubb som het The Pit, -
- og gikk på do mellom settene.
Og så kommer eksdama inn døren. Julie.
Hun står der med et barn.
Og jeg ble helt forvirret.
Selv om hele byen hadde ringt og sagt hun var gravid.
Selv om broren hennes hadde bannet meg nord og ned.
Hun holdt frem den lille jenta og sa: "Vil du ikke engang se på henne?"
- Grace? - Ja. Grace.
Og jeg så på henne.
Og så sa Julie noe jeg ikke hørte.
Noe med at hun hadde glemt vesken.
Jeg trodde hun ville gå fra barnet hos meg.
Og jeg fikk panikk. Jeg ville følge etter henne.
Men jeg kunne ikke gå inn i klubben med en baby på armen.
Det var jo fullt av folk.
Så jeg satte Grace ned.
Og så gikk jeg ut.
Ute på parkeringsplassen kunne jeg høre dem rope på meg.
Men jeg gikk ikke inn igjen.
Og da kunne jeg ikke spille de sangene lenger.
Jeg kunne ikke spille de vamle, sutrete sangene om-
- at Julie knuste hjertet mitt. Det var jo latterlig.
Plutselig var det gått to tiår, og en lege rakte meg... Jackson.
Jeg holder ham, og jeg ser ned på ham.
Og jeg vet at denne gutten er min siste sjanse.
Det er mye press å legge på en liten fyr.
- Alle de andre hater meg. - De hater deg ikke.
De er sinte på deg. Det er noe annet.
Vet du hva jeg ville gitt for å ha et par sinte unger?
- Er det Grace? - Ja.
- Det er Tucker Crowe. - Okay. Og dette gjelder ...?
Jeg tror Lizzie fikk oppsporet deg.
- Hvem? - Min andre datter, Lizzie.
Jeg er på jobb. Hvorfor ringer du?
Unnskyld. Har ikke en Lizzie ringt deg?
Jo.
Beklager at jeg ringer bare sånn.
Som jeg sa til henne, har jeg en far alt.
Javisst, jeg skjønner.
Men når du sier det, mener du biologisk eller...
Hva er forskjellen?
Ja, riktig, ja.
Lykke til med det du gjør, men det angår ikke meg.
Ja. Jeg skjønner. Forstått.
Takk.
SOMMEREN 64
- Borgermesteren foreslo dette. - Og jeg donerte Stones-plakaten.
Bare Bill Wyman ga autografen. Mick og Keith gikk rett forbi.
- Jævla musikere. - De var sikkert steine.
Tucker er en jævla musiker.
Et stort navn.
- Har jeg hørt om deg? - Det er Tucker Crowe.
- Har du hørt om ham? - Aldri. Men for en ære.
- Hva vil du ha å drikke? - Bare et glass vann.
Jeg serverer ikke en berømt rockestjerne vann. Rød eller hvit?
- Jeg er alkoholiker. - Da passer du jo inn. En øl?
Jeg tenker en kald øl ville smakt. Jeg henter en.
Jeg henter litt vann.
- Unnskyld. - Dette er utrolig.
- Får jeg låne deg et øyeblikk? - Klarer du deg?
Edna, hils på Annie. Annie, hils på Edna.
- Du store! Er det deg? - Ja, det er meg.
Jeg elsker det bildet. Så vilt.
Det er min søster Kathleen. Hun har gått bort.
De to karene møtte vi tidligere den sommeren.
Det var George. Rask på labben. Han ville bare ha det litt gøy.
Gid jeg hadde vært med på det. Men jeg holdt stand.
"Det er aldri galt at du ikke gjør noe."
"Det er det du gjør du får bråk med."
Og nå er jeg 84, og har aldri fått noe bråk hele mitt liv.
Pokker også.
- Jaja. En skjønn utstilling. - Takk.
Tucker, jeg... Nei, det er for dumt.
Hva?
Jeg bare lurte på om du kunne være... interessert...
- Hva mener du? - Altså i meg.
I deg?
Altså, du vet...
Seksuelt.
- Her? Akkurat nå? - Nei da, jeg mente...
- Senere. Etterpå. - Ja, så klart. Veldig interessert.
- Jeg ville bare høre. - Normalt ville jeg prøvd meg.
Men jeg ble slått ut av det med hjertet.
Ikke for å ta svaret for gitt, men jeg sjekket på nettet.
- Gjorde du? Hva sto det? - Blir du andpusten på trappene?
- Jeg må gjøre det meste av jobben. - Sånn har jeg alltid gjort det.
Mine damer og herrer.
Vi tar en pause-
- fra opptaket av vår musikalske reise til 1964.
Vi er så heldige i dag å ha-
- en av USAs mest berømte musikere fra den tiden.
Han har reist helt til Sandcliff bare for denne vernissasjen.
Og han er alkoholiker.
- Velkommen i klubben! - Unnskyld.
- Det er en stor ære... - Tucker spiller ikke i kveld.
- Jukeboksen er død. - Tucker kom ikke for å spille.
Det er en stor ære å presentere den flerdoblede Grammyvinner...
opptatt i rock'n'rollens Hall of Fame...
Tucker Crew!
Han heter Crowe.
Jeg beklager. Du trenger ikke gjøre det. Unnskyld.
Er den på?
Jeg har hverken vunnet Grammyer eller er i Hall of Fame, men takk.
Nylig var jeg på Waterloo Station med en venn.
Det minte meg om en sang jeg er glad i.
Jeg har ikke skrevet den selv, men jeg skulle ønske jeg hadde.
Gud, så nervøs jeg er.
Far?
- Far? - Det er leggetid, kompis.
Jeg kastet opp på sofaen.
Øyeblikk.
- Å nei, lille skatt. - Hva er det? Okay, okay.
Kom. Unnskyld. Hva skjedde?
Går det bra?
- Vær så god. - Takk.
En lur kopp te, som far sa.
Fint.
- Hvorfor er den lur? - Fordi den leger alt.
Har du hodepine, går den til hodet. Har du mageknip, til magen.
- Og hvis du får et hjerteanfall? - Da går den rett til hjertet.
- Når drar vi hjem? - Snart.
Kan vi ringe mor?
- Er det forsøket verdt? - Det er ikke sånn. Jeg vil.
- Nå blir jeg knust. - Hva er det vi gjør?
Jackson må hjem til moren, og du må være hos Jackson.
Det var en deilig drøm, men du drar, og alt blir som før.
Bare enda mer bedritent.
Den beste episoden er nok 155. Goku, Vegeta.
Det er en veldig god serie.
- Er det en tegneserie? - Ja.
- Jeg og far ser alltid den serien. - Jeg ser den ikke særlig ofte.
- Hva har skjedd? - Zak stakk. Han fikk panikk.
Lille venn. Kom her.
Det var leit.
- Det tok ikke lang tid heller. - Jeg hater musikere.
Få den lille fyren.
- Han er ganske kjekk, hva? - Jo. Se de søte små hendene!
Hei, Lizzie.
- Gratulerer. Han er så skjønn. - Takk.
- Blir du med inn litt? - Nei, jeg må videre. Men takk.
- Ha det, Annie. - Du glemte sekken din.
Og skilpadden.
- Javel, nå skal dere få fred. - Er du sikker?
Takk for at du kom. Bestefar.
- Hun der borte. - Jeg ser henne ikke.
- Hun med den søte sveisen. - Jeg ser ikke...
- Hun der. - Å ja, selvsagt.
- Hvorfor så jeg ikke henne? - Er hun ikke søt? Ikke glo.
Det var hun som la an på meg. Og hun er tvers igjennom lesbisk.
- Gold star, hvis du skjønner... - Nei, jeg skjønner ikke.
- Hei, Duncan. - Hei. For en fin overraskelse.
Annie, hør sangen de spiller. Far elsket den sangen.
Kan jeg sette meg her?
Jeg hører du fikk jobb i Bristol. Gleder du deg?
- Jeg takker nei. - Men det er et ekte universitet!
Jeg har bestemt meg for at jeg vil ha barn.
Med deg.
- Og jeg vil ha massevis. - Du syns jo barn er kjedelig.
Jeg har aldri møtt mine egne. De er nok mye mer interessante.
- Det var en grunn til at vi slo opp. - En dum grunn. En teit grunn.
Du lå med en annen fordi hun likte ei plate.
Det var dumt! Det er jo det jeg sier.
Jeg stappet den dritten ned i halsen på deg.
Det er jo viktig for deg.
- Det gjør deg til den du er. - Jeg kan bli en annen.
Og det er ikke fordi idolet ditt kom og var litt hypp på meg?
Fy flate! Nå sårer du meg.
Kanskje litt. Jeg vet ikke. Han fikk meg til å åpne øynene.
Men nå ser mine åpne øyne på deg. Jeg vil du skal være lykkelig.
Jeg er klar til at vi to er voksne sammen.
- Er det ikke det du vil? - Jeg vil ikke det lenger.
Beklager, jeg vil ikke det.
Kjære Tucker. Jeg har fått mailene dine.
Gratulerer med eget hus. Beklager at jeg svarer så sent.
Jeg har strevd med store avgjørelser.
Jeg har flyttet til London og passer hus for en venns venn-
- og har fått jobb på et kult lite galleri.
Plutselig føles verden full av muligheter.
Jeg tenker alvorlig på å få et barn alene.
Forrige uke turde jeg endelig dra på klinikken og komme i gang.
Det er ikke sikkert det går. Men jeg klarer meg uansett.
Tenk at Lizzies gutt er et år gammel alt!
Hun må glede seg vilt til du kommer på besøk.
Hvis du har tid til kaffe, kunne det vært hyggelig å møtes.
Det ville jeg elsket.
Hei. Jeg beklager mitt lange fravær.
Jeg måtte bearbeide nyheten og gjøre meg opp en mening-
- med den ettertanken situasjonen krever.
Jeg mener selvsagt det at Tucker ga ut et nytt album.
Tucker Crowe frem fra glemselen
Tucker Crowe lever (og har det bra!) Tucker Crowes gjenoppstår
Det heter "So Where Was I?" og er hans første nye materiale på 25 år.
Hva er min dom? La meg sitere en annen anmelder:
"Makan til dritt!"
En sang om gleden ved å lese om ettermiddagen.
En sang om hjemmedyrkede grønne bønner.
En liten vise som ramser opp gledene ved å være stefar.
Kort sagt er det en tragedie.
De bruker trommemaskin på et Tucker Crowe-album. Hva faen?
Man spør seg selv, som jeg gjorde, hva som fikk Tucker til-
- å spille inn denne klisne, blodfattige katastrofen.
Etter sigende har Tucker funnet kjærligheten.
Men jeg sier dere: Det kler ham ikke.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 2018